Valeriu CÎMPEANU
Riscul etern
Am exact vârsta
la care Ulise
a pornit spre Ithaca
unde Penelopa
l-astepta mistuită de dor
si de vise ...
Dar văzând că nu vine
a făcut transfer de iubire
pe noul Ulise din mine
cu care m-asemui din fire
Nu stiu dac-am s-ajung
s-o văd vreodată
s-o strâng în brate
s-o dezmierd, s-o alint
să-i spun cât de mult o iubesc
că fără ea nu pot să trăiesc
Dar stiu că trebuie
s-o caut, s-o găsesc
să pot s-o iubesc
cu tot dorul din mine
ce mereu i-l nutresc
se zice c-ar fi o femeie aparte
dorită de toti bărbatii din lume
cu pofte trupesti, diavolesti
cum rar poti să-ntâlnesti ...
Ce dacă voi străbate
mări, munti si oceane
furtuni si deserturi
ce dacă m-ar trăda si pe mine
cu un alt ulise
mai ulise ca mine
mi-asum orice risc
căci prin riscuri exist
eu, trebuie s-o caut
s-o găsesc, s-o iubesc
pentru că stiu că există
ca si Troia
la fel de frumoasă
si tristă...
Da, da, cu orice riscuri
trebuie s-o găsesc
căci riscul este etern
Ce dacă Dante
îmi spune că Penelopa
m-asteaptă-n Infern ...
Perpetua întrebare
De ce există Everestul
de nu cumva să-l urc în zare
provocat de înăltimea-i sfidătoare
si de ce se află dincolo de el
în partea-i opusă, ascunsă
unde soarele înnoptează mereu
la picioarele lui Dumnezeu
De ce există Sahara
cu norii ei imensi de nisip
si ciulini zburătuciti
de vânturi fierbinti
peste dunele aprinse de soare
dacă nu s-o străbat
în căutarea unei oaze
pentru un strop de apă
s-ajung la Marea cea Mare
bucuros să-i ascult
mugetul valurilor călătoare
tipetele pescărusilor
legănati în briza mângâietoare
Si de ce există albastrul acesta
necuprins de mirare
dacă nu să-l străbat
pân’ la Steaua Polară
să văd de ce stă ea
atât de fix – tutelară
pentru noi cei care
mistuiti de mirare
călătorim peste mări si oceane
în căutarea Fetei Morgana
cea dorită de toti ne-ncetat
fără însă s-o aflăm vreodat ‘…