Mihai CURTEAN
jezz pentru moartea & co.
1. hm am găsit o fată ca mine aberează
non-stop zice mă-ntreabă bă poiete
cum se zice-n latina vulgară defulatio
felatio revelatio si rîde după aia
rîde mai mult bea vin vrea să
se-mbete si să cînte zice bă io
asa m-am săturat de-orasu ăsta cu
muzica lui clasică neoclasică jurasică
io vreau un oras [mîzgălitură] s-aud numa
jezz pe străzi la-nmormîntări stii
bă poiete tu di ce nu cînti la
nimic io zic mă fată io cînt la
voi după aia stă se uită la mine
zice taci bă tu cînti la pix la aia
cînti si iară rîde si bea si rîde si
moartea-n haine rosii coboară-n
cramă si-o ia de mînă usor si-o duce
bă si plîngem o duce-napoi sub pămînt
[mîzgălitură] unde se cîntă jezz din oasele mortilor
12 feb.
m.
2. (ea desenează cu degetele prin
aer aeru de pe stradă si din ca-
mera mea se umple de desene
de cretă flori masini iarbă linii
buze îmi desenează buze si rîde
zice să am ce săruta cînd nu-i
aicea nu-i normală fata asta-i
repet nu-mi place jenis joplin
nici nu stiu cum se scrie, da-s
atît de fericit nu mai pot mor
de fericire cheamă salvarea zice
si rîde si zice o să-ti desenez
io o chitară să cînti zic să cînt
la o chitară de cretă? da asta ce
are? ea nu zice nimic se uită la mine
si desenează-ntre noi o mie de ochi larg închisi()())
12.2
VERSO:
3. [lipseste]
12/13.2
4. „He does not smile or smoke.
The other does that,
His hair long and plausive.
Bastard
Masturbating a glitter,
He wants to be loved.”
(Sylvia Plath)
aaa rusoaica asta mi-o pus
capac zi hai zi de ce nu zici
spune-adevăru despre moarte viată
standarde bla bla kestii din ăstea
hai ce prostii cînd beam cu ru-
soaica asta mă deprima mă punea
să fac tot felu de lucruri să-i
tai buzele să-i spun despre ochii
ei despre războiu meu sec îsi a-
tingea sînii din zece-n zece
minute se-agăta de mine si
zicea mă implora să-i dau să
bea zicea că face-orice hai zi
zi despre moarte si războiu tău
de-o sută de zile ce mici suntem
au îi venea să plîngă zicea să iesim
în frig că nu-i pasă mă ruga mă
implora să jucăm ruleta rusească zicea
hai mă trage că n-ai nimic de pierdut hai să
zburăm sus sus pune-ti capu pe pieptu meu si trage
VERSO:
5. am tras un fum si m-am trezit
ochii mi se-ncurcau în cercuri cer-
curi lăsate de pahare pe masă cer-
curile de pe burta saxofonului cer-
curile cerceilor cercurile becurilor
cercuri pe sîni, [mîzgălitură] stelute, ochi
(sub ochi) (si niste bani aruncati
pe-o masă la iesire) am zis am
strigat cine-o iesit? nu răspundea
nimeni se-nvîrteau toti anemic
am zis bă cine draqu-o iesit
acuma bă! degeaba-i luam
de guler erau morti dansau cu
pielea lor albă atîrnată-n aer
îmi strîngeam pumnii fierbeam
curva aia rînjea la mine-am
zis gura! da m-o tras după aia
omu-albastru-napoi îmi venea să plîng
stai zice mai trage-un fum că mai avem
mult de stat nu era ea bă nu era: ea nu era ea
13 feb.
6. era beată ruptă zicea nihil
est in sensu quod non prius fuerit
in intellectu stai stai putin ziceau
ăstialalti nu era invers? beam vin
unu bătea-n pahare altu sufla-n
sticlă făceam jezz am luat-o si-am
tras-o pe scaun lăsati-o ea-i prea
sartriană la ora asta: vrea să
reinventeze totu dac-ar zice don titi
că nu mai are vin taci bă esti prost?
o să bem fum o să-l turnăm dintr-o
cană-ntr-alta o să-i dăm si ei am
iesit afară la un moment dat o
tineam să nu cadă ăstia cîntau
jezz zice unu bă hai să ne căutăm
moartea io m-am simtit excelent
cînd o venit data trecută si-o stat cu
noi la masă hai taci bă/ si era o
seară din ălea stii tu era magik
beam si ne uitam în sus întunericu
se lăsa printre noi cădea prin aer în
fîsii de parc-ar fi fost niste haine
de zei aruncate-ntr-un preludiu
[mîzgălitură] si zice spune-mi ce-o să
facă acuma mă-ntreabă ea păi ce să
facă ce vor ei ei pot să facă orice, da
cine-i acolo crezi că-i zeus sau cine
nu stiu nu văd bine ăstia crăpau seminte
ne uitam toti cum fac sex zeii eram dusi
VERSO:
ea se tinea de mine vreau jezz
vreau nu mai pot si după aia
am intrat iară-n cramă nu mai
era nimeni numa frigu sticlele
si stelutele din tavan ne-am
pus într-un colt ea se lipea
de mine era frig pentru-a nu
stiu cîta oară era frig si-ăstia
ziceau bă hai să improvizăm
ce-avem de pierdut? zic hai
intellectu fuerit in sensu începem
să cîntăm ăstia bat în scaune
si-n fruntile-adormitilor sticlele
se sparg masa se umple de
viată totu se varsă don titi
iar-aduce vin toată lumea
rîde cîntă se miscă si dintr-o
dată se ridică ea beată ruptă
si zice: bă sensu est in n.i.h.i.l.
14 feb.
valentina
valentina
7. „Il est entré
Il s’est assis
Il ne regarde pas le pyrogène à cheveux rouges
L’allumette flambe
Il est parti”
(Wilhelm „Guillaume” Apollinaire de Kostrowitzky)
fata aia cu păru rosu si-naltă
si slabă si care purta cizme arăta
ca una din curvele ălea sinucigase
din anii 20 în parisz evident o
imigrantă, cu păru-n bucle cu
dintii striati, cu buline negre
la ochi unguroaică sexi care luase
lectii de pian pîn la sapte ani
amantă de pictori mediocri din
pariss imigranti si ei evident si
care fumează tigarete lungi în timp
ce se fute si zice ioi marco ioï
j’peux plus antonio ioy ai vrea
să fii femeia fatală visezi să ai
tîte mai mari să sari mai mult în
evidentă vampa ideală cvasiurbană cu pi-
cioroange si zorzoane din tablă care
face cu ochiu îsi lasă urmele buzelor
prin aer si te cheamă după colt ai
vrea să se citească despre tine-n
poemele poetilor vagabonzi l-ai
cunoscut pe marele-apoliner ai stat
cu el la masă nu esti proastă [lipseste
o bucată]rbit cu el ai încercat
să i te dai gratis, da o iubea pe
alta cum draqu-o chema lou
sau cum/ îti încîlceai buclele-n
degete rînjind la el stiai că-i
plac roscatele la jolie rousse mă
iriti mă scoti din sărite oricît
încerc nu pot să te visez rămîi
o curvă-ntre multe altele si de
ciudă o să rup două foite din volumu
lu apoliner „hîrtie velină tigarete de 35 g/m2
format 720X880/64” o să le rulez bine si-o
să fumez poemu ăla cu iarbă: multă iarbă
14/15
feb.
8. o murit nea mircea de la 2 bă
si credeam că-i nevastă-sa, da el
era am mai crezut o dată c-o
murit nevastă-sa, da era numa
parastasu lu femeia aialaltă tot
de la 2 care-o murit mai demult
si stăteam si mă gîndeam de ce
tot cred io că moare femeia aia
cu orice ocazie-n care-aud de-un
mort nu pot să-mi explic simt
o atractie teribilă să mă gîndesc
la moartea ei cînd aud că moare
cineva-n bloc, da stiu acuma:
femeia asta-i un om bun îi un
om bun si bolnav si dintre oamenii
bolnavi tot timpu mor ăia buni
la suflet oamenii buni mor
primii oamenii care stiu pentru ce-i
viata asta oamenii care stiu să moară degeaba
17.2
9. fumigen colagen refren la colaju meu
simplu cu oameni sticle colorate
si beculetele din crama lu don
titi sub pămînt pe unde bîntuie
moartea cînd se plictiseste de citit
ziaru si vine să vadă cine mai
moare sufocat cu capu băgat în
sticla de vin si zice hai scoateti-l
că n-am niciun kef să-l duc
m-am săturat să stau acasă-n
camera aia rosie noi ne uităm
toti cu ochii bulbucati nu ne vine
să credem moartea bea cu noi zice
bă vă puteti imagina cum îi aia
să trăiesti într-o lume rosie vă zic
io îi ca draqu si rîde de cade pe
spate după aia si toti sărim s-o
ajutăm zice se ridică zice ce prosti
sunteti toti ce frică vi-i că vă iau ce
ce vă mai place viata asta futută, da
vă dau dreptate bă decît în lumea aia
ca un bordel infinit/ infinit? întreabă
unu da bă infinit si sar toti păi
stii noi stii noi am vrea noi dacă
se poate că/ hai tăceti gura! don
titi înc-o sticlă de vin, da don
titi zice că nu mai are toti amutim
si moartea-ncepe si rîde iară-n haina
ei lungă cu dintii ei rosii si zice
uite bă un om uite lu don titi nu
i-i frică de moarte nici nu crede-n
moarte nu există decît viată bravo
ce să mai zic era o seară gotică
argotică moartea-njura de mama
iadului noi rîdeam înghetati don
titi tot lăsa usa deschisă/ bă si
numa noi o vedeam fetele care
VERSO:
se mai fîtîiau pe-acolo nu vedeau
nimic habar n-aveau cine stătea cu
noi la masă si doamna-n rosu
zicea ia uite îi trecut de doispe
păi io nu mă mai pot întoarce
decît dimineată o-ncuiat ăstia poarta
tre să-mi dati de băut pînă mîine
ne uitam pierduti fumegam toti ne
gîndeam s-o-necăm în fum poate
nu ne mai vede si-o tăiem de-acolo
crama lu don titi fumigenă cu
două ventilatoare moarte pustoaicele
îsi tot fîtîiau colagenu de colo colo
înzorzonate si cu soldurile goale-am
zis doamnă vă place zice bă cre-
tinule io nu-s o moarte bisexuală
numa tu-ntîlnesti fete bisexuale
si te-ndrăgostesti de ele ca boú
revino-ti mie de tine-mi place
pe tine te vreau am înghitit o dată
simteam un junghi în gît mi se des-
compuneau plămînii era o seară
într-adevăr era o seară metafizică
metachimică alchimică moartea îmi
zîmbea cu dintii ei de aur butoaiele
lu don titi de după usa secretă erau
de aur soldurile pustoaicelor erau
de aur vinu pe care-l băusem
se transforma-ncet-încet în aur
în mine începeam să strălucesc
în crama fumigenă lumina-mi
iesea prin piele nu mai puteam
respira aveam plămînii de aur
ăstialalti îsi puneau mîna la
ochi don titi căzuse peste-o masă
io simteam că stau în aer ceva
mă trăgea în toate părtile nu mai
simteam frigu nu mai vedeam peretii am
vrut să clipesc si după aia nu mai stiu nimic
19.2
m.