TINERI AUTORI
Simona DUMITRACHE
***
distanta grăbită
foarfecă ce taie trecutul
prima carte desfăcută
deja nefiintă
pe lama ascunsă
a dorintei
***
doar un minut
un minut
a mai rămas
din tot ce se putea scrie
un ecou sălbatic
identitatea-mi
te rog întoarce-te
să mă vezi
ce simplă par
imagine
distrusă-n vederea ta
oarbă
***
în căutare
spui întrebări
prin realitatea
ce o pui pe fată
epiderma sufletului
în mine zidită
***
rând pe rând
greutatea neîncrederii
se răspândeste
în saturatia plăcerii
este osul umil
desenat pe zidul cald
o rezistentă acută la mister
s-a întors si visează
***
a fost ieri
setea biruintei
un nou început
o teamă scoasă
din logica sa
totul scris
într-un semn de carte
***
mă îngrop
în temperatura zilnică
a buzelor tale
pierdută descătusare
pe tenul meu umed
serpuit într-o dungă
pe coapsa cerului
despărtire
***
te învingi
înăuntrul iluziei serpuite
invalid în fruntea umblătorilor
rai sublim
deschizi noaptea rugăciunilor
sfinte
***
numaidecât, dacă, de ce
sunt identităti
învelite în trupuri
cascade ce revarsă
amnezia în noi
identităti decât, dacă, de ce
slăvită asceză
***
hotărâri mereu
aceleasi ambiguităti
picături de cerneală
într-un vitraliu târziu
construit din suflete inerte
căzute pe stradă
hotărâri mereu
aceleasi ambiguităti
în noapte
***
un fruct e gustul
însetat al zilelor de toamnă
ce bat în poarta deschisă
tremurată noapte
în halucinantul paradis
te ridici
***
pe un râu
de ceară
nastere umezesti
pleoapele-mi dezvelite
aer nevinovat
cersindu-ti naivitatea
mă rog cu tine
în necunoscut
***
de la un cap la altul
te descopăr
dar nu acelasi semn
rupt din constiinta timpului
ci capăt dus
în mintea-mi blocată
mască de înger
***
răsar iluzii
le văd simtindu-le
aura din mers
lăsată pe un drum
demult uitată
o amintire
înecată a personalitătii
marcate
pe fiecare foaie de piele
răsărind iluzii
le văd si acum triste
scriind trecutul
într-o singură fiintă
***
respir ultima voce
azi străină
de mersul realitătii
spălată cu buretele
de o expresiviate
perpetuă