Alfredo FRESSIA
ALFREDO FRESSIA (Montevideo, Uruguay, 1948) locuieste în São Paulo, Brazilia din anul 1976. Poet reprezentativ din America Latină, Alfredo Fressia a creat o poezie consistentă, tradusă în diferite limbi si fiind recompensat cu premii si distinctii. Poezii ale sale sunt cuprinse în importante antologii din America Latină. Este de asemenea traducător si critic literar, autor al cărtii Ciudad de papel , volum publicat în Montevideo, în anul 2009.
PORTRET
Priveste oglinda, în geamul ferestrei
si totul se reflectă, cu exceptia ei.
Se reflectă corpul său, vezi
ochii săi cu cearcăne, vezi
hainele sale, asezate cu grijă,
vezi că în cele din urmă a învătat
că lumea este a celorlalti,
cu atentie a celorlalti, cu cearcănele
altora si cu această stradă si cu Patria
si cu normele acestui bolnav,
acest suspect fiu al nimănui, acest
anonim de pe stradă si din viata
celorlalti care nu privesc
oglinda în care el se priveste
în întregime si este absent.
(1982)
IMIGRANTII
Trimitem carte:
Nu trece istoria noastră prin umeda
Galitie a mamelor nici nu cunoaste tatăl
Lombardiei sale alcoolice. Zilele
se exilaseră la ordinul său de plecare
si niciodată nu au fost ale noastre liniile mâinilor.
Golful în care mama săracă ne-a născut
cu fata spre mare pentru a învăta mai bine abandonul
încă ne urcă până la ochi si trecutul
trasa dintotdeauna viitoarea
geografie a pulberii lipsită de limbaj.
Si nici nu s-au căit cifrele durerii
nici nu este a noastră posta inversă a umbrelor
învăluite ce se arată în fotografiile ce ne sterg
fata de pe planetă.
(1984)
TEAMA, TATĂ
Tată, mă înspăimânt
să fiu prizonier în trupul meu, condamnatul
prag, perfect, această întoarcere, tată,
vesnic în călătorie si mort, prin cele patru
anotimpuri si norocul
făcut de oameni, fiii
ascultători ai speciei, tată,
mortii viitori. Cine este
acest oaspete în corpul meu? Acesti ani,
ai cui prizonieri sunt în vene?
Ce să fac, tată, cu spaima mea
în coaste, si zilele mele
din zilele implacabile ale oamenilor?
Prezentare si traducere de Elena Liliana POPESCU