POEZIE GERMANĂ CONTEMPORANĂ
Arno HOLZ
Tristi stropi picurati
Afară valurile.
Singuratecă casa, monotonă,
la fereastră
ploaia
Înapoia mea,
tictac,
un ceas,
fruntea mea
lipită de geam.
Nimic.
Totul a trecut.
Cenusiu cerul
cenusie marea
si cenusie
inima
Durere
Să te iert? Eu? Pe tine?
De mult.
Am făcut-o înainte de a sti.
Dar să uit? Să uit?...Oh, dacă as putea!
Adesea,
în mijlocul luminii soarelui,
cînd sînt vessel si “nu mă gîndesc la nimic”
deodată,
aici,
cenusie stă în fata mea,
…ca o broască!
Si totul, totul mi se pare iarăsi anost. Anost si dezolant.
Toată viata.
Si eu sînt trist. Trist cu privire la tine… si la mine