Soarta oamenilor de talent din tările
mici este amară. Ceea ce a zis Bolintineanu, în urmă cu 150 de ani,
este încă actual în Balcani. Unii merg pînă la capătul
lumii căutînd surse de inspiratie. Altii coboară pentru inspiratie
pînă în inima pămîntului. Eu vin din sudul Dunării în
acest centru de excelentă, pentru a constata că Bucuresti este un loc ideal
pentru inspiratie, asa cum este el: uneori mistic si melancolic, alteori
frumos ca o cîmpie cu grîu. Poetul trebuie să caute minunea.
Unde sînt sufletul satului, sufletul somnului, busola sufletului?
Poetul este rege în tara visurilor. Poezia este cheia sufletelor. Cine
stă în preajma ei poate comunica si cu oamenii si cu zeii. O fi zis
oare altcineva acest lucru, înaintea noastră? De ce nu! Ce este sufletul?
Care este puterea lui? Cel mai bun medicament pentru suflet este agitatia
trupului. Sufletul este viata, viata este suflet. Trei sînt elementele
care întretin viata: aerul, apa si alimentele. Două sînt elementele
care întretin un poet: sufletul cuvîntului si iubirea. Poetii
se închină doar în fata iubirii. Care sînt spatialitătile
sufletului? Dezvelirea sînului unei femei este leac bun pentru ochi,
iar mijlocul tras ca prin inel, hrană bună pentru sentimente.
Precum se vede, ceea ce este frumos si lui Dumnezeu îi place. Sufletul
este un echilibru între structura biologica, normală, a sistemului
nervos, si reflectarea lui în existenta permanentă a individului. Sfîntul
Andrei alunga spiritele rele. Nu despre ele sîntem invitati să vorbim,
ci dimpotrivă: despre desfacerea cuvîntului, despre descifrarea sufletului
care se ascunde în tainele lui. Ce ar fi să dezbrăcăm sufletul? Se
stie că omul este trecător, iar trupul său în pulbere se preface, dar
cartea lui, dacă mai are un pic de suflet în trupul ei, îl face
nemuritor. Poetul trebuie să uimească lumea. Prin ce? Prin cuvinte care alunecă
din suflet în suflet. Cuvîntul lui trebuie să fie un destin,
care determină destinul natiunii. Cuvînt si suflet. Poetica sufletului.
Cu sufletul cît cerul de mare. Carte de suflet, din tot sufletul. Ce
este sufletul?
Cel mai important lucru este de a privi lumea din punct de vedere al fiintei,
nu al persoanei, de a descoperi Dumnezeul care este în noi si, de ce
nu, în cuvîntul nostru, la lumina sufletului. Se spune că gîndurile
bune ne păzesc sufletul. Ce bine ar fi să simti cu mintea si să gîndesti
cu sufletul. Existenta trebuie permanent gîndită si căutată cu sufletul.
Cărtile bune, scrise cu suflet, reprezintă pentru noi o sursă de energie
si echilibru. Literatura exprimă sufletul timpului. Frumusetea poeziei se
naste din prietenia poetilor. Prietenia literară este un atelier de creatie.
Iubirea fiind sensul suprem al vietii, nici poetii nu pot crea în absenta
ei. Ea nu poate să devină un leac bun pentru suflet, dacă nu se transformă
într-o poezie, compusă din trei elemente: eros divin, eros spiritual
si eros carnal.
Cuvînt si suflet. În general, poetii au avantajul că nu trebuie
să explice nimic. De crezi în Dumnezeu, iubeste si fă ce vrei, fă ce
vrei si nu întreba pe nimeni! Stim că au spus si altii acest lucru,
înaintea noastră, dar nu strică să repetăm. Repetitio mater studiorum
est. Dacă esti un poet atins de aripa de înger, un răzvrătit suflet
între stele, în grădina ta dorm toate păsările lumii. Acolo se
află arta de a trăi, arta de a intra în vesnicie. Poetul are o viată
încurcată. El este unica fiintă care are dreptul să fie print si cersetor.
El este cel care te învată să te bucuri! De ce? De sansa fericirii.
Prin ce? Prin puterea cuvîntului, prin bunătatea îngerească a
inimii. Poezia este muzica sufletelor mari si sensibile, o fereastră prin
care trebuie să vedem lumea.