Magdalena CONSTANTINESCU
iesi afară si plîngi
vaporul încărcat e un nor
noi între noi nu distingem
funiile legate pe cer -
e o zi de aur si tăcere,
nu se mai poate vedea
depărtarea cu lungi picioare.
literă tristă si vină
în nebăgare de seamă -
mor umbre de pesti si mit
plîns înăbusit...
inima părăsită nu cazi
templul costeliv apostoli calzi
Pitia scrisul poleieste
rănile seacă îngereste
sîngele fluviului lăuntric
noi existăm în cerul mitic