Gabriel-Vincentiu MĂLĂESCU
Iarnă sensibilă
Totul e sensibil în preajma mea,
pînă si tocul tremură de sensibilitatea
gîndurilor mele.
Iarna,
cînd turturii simt propria lor greutate,
crivătul sufletului meu bate,
venind de undeva, de departe.
Scrîsnetul dintilor
vesteste drumul de soare al primăverii,
dar, ca pedeapsă, pînă atunci,
eu simt frigul
gîndurilor mele.
Pescărusul
Primiti singurul sol
trimis
de pe vasu-mi plecat
în cursa cea mai lungă,
primiti pescărusul,
asa cum ati primi,
să vă mîngîi
seara,
cu mîna stîngă,
înainte de culcare.
Trebuie să existe
Trebuie să existe undeva,
un secret încifrat într-un lacăt
aruncat pe fundul lacului
de o mînă potrivnică.
Trebuie să existe undeva,
o taină, pătînd cu rugina vremii
cheia, a cărei formă
o stiu atît de putini.
Trebuie să existe undeva,
nori si stele de strajă
si cineva, care să caute cu-nfrigurare
secretul, lacătul, cheia si taina ...
Ah! Minunea descoperirii ...
Între gînd si cuvînt
Î ntre gînd si cuvînt
nu-i decît o prăpastie,
pe care alpinistii faptelor
încearcă să o străbată
agătati de lanturile ideilor,
ca de niste vehicule celeste,
ce zboară mai iute decît
viteza luminii.
Nu se abat niciodată
din drum,
nu adorm niciodată,
dar veghează din umbră
tainele marilor lacuri
ascunse
în subconstient.