Munir MEZYED
Scriitor iordanian, originar din Palestina, a publicat poezie, în arabă si engleză, în diferite reviste si publicatii din Orientul Mijlociu. Scrie, de asemenea, teatru si proză. Este initiatorul unui festival international de poezie, care este itinerat, anual, în tări diferite. Visul său de scriitor: Premiul Nobel...
Volume publicate (selectiv): Lost tablets (poetry book); The other face of hell (poetry book); Images in the Memory (poetry book); Chapter from the bible (poetry book); Land searching for a prophet (play); The nun and the prostitute (play); East and West (a collection of short stories); Love and Hate (novel)
Te văd în vise
Ca pe o fiară blîndă
Frecîndu-te usor
De pielea mea catifelată...
Un fluture
Ce se roteste
Si-mi soarbe-ncet nectarul...
O lună triumfîndă
Îsi revarsă
Razele strălucitoare
Peste
Învelisul sufletului meu
În ochi-ti jucăusi
Zăresc
Dorinta de animal
O sete senzuală,
O pasiune
Si licăriri erotice...
Oftezi adînc
Cu o pasiune ferventă
Iar trupu-ti plînge
Tînjind
De libertate
Si carnea-ti fremătîndă
Imploră-n
Simtim plăcerea uniunii
Si tremurul de suflet
Făcînd ecou în carne
Săruturi arzătoare
Si carnea devenind
Roze acoperite de broboane
Vibrînd de un nectar ambroziac...
Dar mie nu mi-e sete de nimic
Ci doar de dragostea-ti
Si nici nu-ti cer
Decît să îmi atîti tu focul
Si buze arzătoare să îmi
Primească săruturile
Si dulceata...
Si disperat
Eu te iubesc si te doresc
Căci nu pot a trăi
Dar nici muri nu pot
De lîngă tine...
Căci tu esti
Unica bucurie-a mea
Atît în
Simturi
Cît si-n vis...
Căci sînt flămînd si însetat
Să mă scufund în ochii tăi misteriosi
Să mă hrănesc dintru dulceata pielii tale fine
Să îti adulmec parfumul suspinului tău trist
Si să-mi vîr degetele-n părul tău cel fin
Mistuitoarea
Ploaie-a pasiunii
Asteptînd,
Scufundîndu-se...
Un sărut e-ndeajuns
Să deschidă
Zăgazurile dorintei
Aprinzînd căldura cărnii tale
Lăsînd acest nesat,
Aceast-ardoare
Să îsi atingă culmea
Observă-ti foamea
C-o nesfîrsită acuitate
Dorinta-nnebunindă
Ce vibrează cu o nevoi-urgentă
Pe cînd eliberează
Nesătiosii fluturi ai sufletului
Făcînd plăcere cărnii
Te chem
Zbătîndu-mă cu-nflăcărarea mea
Si cu betia
Si-ti potolesc ardoarea
Ce-mi frige pieptul
De vise amoroase...
Să mă răsfăt
Si să-ndrăgesc
Aceste momente de delir
Căci focul cînd ne-nghite
Nu ne arde
Ci doar ne-neacă-n mistica
Ploaie-a dorintei,
A patimii si-a pasiunii...
Să îmi las capul peste sînul tău
Si să visez cum mă scufund în focul tău...
Si pentru tine voi descrie,
Marea sălbatică,
Legendele,
Extazul ce mă-ncătusează-n pasiune
Si inspiratia...
Vino si să ne-abandonăm
Cu dragoste
Carnea arzîndă-n
Flăcări
Si să strîngem tot lemnul devotiunii
Acelui foc dulce
Din pădurea iubirii
Arzandu-1
Etern...
Nu m-am născut în România
Si nici român nu sînt
Totusi ceva-i ciudat
Si incredibil
De sînt atît de legat de România
Simt că m-am născut
Si am trăit acolo...
Că am murit si am fost îngropat acolo
Că la cîtva timp după reîncarnările mele
Eminescu mi-a dat sufletul lui
Mie
Ca să se reîncarneze în carnea mea
Eu simt că într-o zi
Mă voi întoarce si voi muri acolo
Iar dacă acestea sînt semne ale nebuniei mele
Pe bune, n-as vrea să-mi treacă...