George L. NIMIGEANU
PUNCT FIX
Punct fix ma vei gasi pe harta verii,
acolo între zodii, pe nisip,
la marginea-ndoielii, lînga vama,
unde mi-ai sters lumina de pe chip,
încaierînd anapoda uitarea
cu starea de trezie,-n care eu
credeam ca-n fragezimea gurii tale
muscam de marul harazit de zeu.
Nume n-aveai. Si nici parinti. Erai
precum pe flori de cîmp suava roua.
Te banuiam c-ai fi cazut din rai;
rîdeai – credeam ca doar în mine ploua
cu fluturi aurii si ca va fi
sa se cunune pietrele cu marea;
dar frigul a-nceput, a doua zi,
sa doara si sa puna Întrebarea.
Raspunsul nu ti-a rasarit pe gura.
Erai frumoasa, ca un adevar
în care eu îi cautam masura
singuratatii firului de par,
de care atîrnam în vesnicie...
Apoi, rîzînd de mine, m-ai certat,
lasîndu-mi vara trista si pustie,
încît nu stiu: ai fost ori am visat?
Daca mai vii, punct fix voi fi pe harta,
acolo între zodii, pe nisip.
Uimirea mea întotdeauna iarta;
vara te mai citeste, dupa chip,
pe-un tarm de mare, ca pe-o calda raza,
care, cîndva, m-a adumbrit rîzînd,
legîndu-ma, pîndar la poarta serii,
pe unde mai rasai din cînd în cînd...
SEARA ÎNALTA
Vezi? Ceasurile frunzelor clatina
lumile toamnelor mele
si aici; ca si-aici bîntuie
clarul cerului prin vîlcele.
Sori parmen aurii poarta ziua
si-aici prin ierbile de matase.
Si la fel îsi plimba amurgul
umbrele moi peste case.
Piezis, ochiul cata si-aici,
pe alei, cum nurii se joaca,
pe-ascuns sa se bucure gîndul,
iar cuvîntul sa taca...
Si-n toate, la fel îmi sînt urmele,
calde – chiar daca-s pierdute...
Noptile-ngîna, pe zari vinete,
licarul stelelor mute.
Si parca si-aceleasi învaturi
spre vise îmi leagana pleoapa,
la trecerea mea printre clipe,
cînd timpul îsi tremura apa.
RASCUMPARAT DE-O RANA
Rascumparat de-o rana fara leac,
durerea din secunda face veac;
veacul-samînta, în pamînt de flori,
floarea-gradina sfînta, din erori,
cu visul – din tarîna, la cuvînt –
sa te masori, în ce ai tu mai sfînt
umbra lasînd de-a lungul peste veac,
rascumparat de-o rana fara leac.
Caligrafii pe gheata unui gînd –
pe rana gurii, vorba, lunecînd,
naste; întru durere, dinadins,
victorios pe cît, pe-atît învins,
redîndu-te luminii... sa ramîi
copil batrîn, precum în ziua-ntîi:
floare-n gradina sfînta din erori,
samînta-n floare si pamînt de flori.