Ovidiu POJAR
Hoti nepriceputi
Făceam trafic cu ceasornice vechi
furate
din odăile somnului,
si niciodată nu reuseam să ne oprim
încât să nu fim prinsi asupra faptului
si să ne fie confiscat totul,
dar noi perseveram, nu aveam timp
să analizăm unde greseam mereu
eram doi hoti
nepriceputi până la urmă
si nu vedeam cum secundele
îsi încordau disperate spinările
gata să sară la gâtul
sentimentelor noastre
care se rostogoleau provocator
chiar printre stalactitele
si stalagmitele
cu care el, timpul
ameninta să ne sfâsie,
făceam trafic cu ceasornice vechi
care băteau orele anapoda
si pe care nimeni
n-ar fi plătit niciodată nimic.
Metamorfoză
Sunt un somon
ajuns la capătul drumului-
mă descompun,
trupul meu ascultă acum
de alte legi, oculte.
Oricum, e bine că
am ajuns până aici
si mi s-a îndeplinit dorinta
de a nu muri într-o zi
plictisit.
E bine că
mai aveam atâtea de făcut.
Iată, merg pe ape
si-mi frec burta de pietre
să las un semn
iluzoriu
Pământului.
Naufragiu
Sentimente ,
mari creaturi marine,
esuate pe plajele reci, ale nimănui.
Valuri neputincioase ce încearca prea târziu să le mângâie,
după ce le-au aruncat nepăsătoare la tărm.
Nimeni n-a putut spune deocamdată
dacă marea nu le va fi fost îndeajuns
sau au sfârsit dezorientate
de o utopie prea albastră,
de vreo schimbare
a magnetismului din ultima vreme.
Eu le-am găsit acolo
si-am stat la priveghi
să nu le las singure peste noapte.
Poate va veni cineva, milostiv,
în urma mea
să le-ngroape.