George POPA
Odă la Cotnari
Cînd Domnul pribegea prin lume
si-a poposit si la Cotnar,
vrăjit de mult frumos, anume
l-a binecuvîntat c-un har:
„Pămîntu-acesta să rodească
după în veci păzit mister,
ambrozie dumnezeiască
si pentru om si pentru cer”.
Născută din sfintită tină
printr-o secretă alchimie,
initiatică lumină
în ea ne-absoarbe si ne-nvie.
Cînd vinu-l bei fără de seamăn
cît Raiu-ntreg se face clipa,
căci în clestarul siesi geamăn
un înger îsi înmoaie-aripa.
Sorbind din cupe-arome fine,
ne-ncercă-Ntîia Armonie,
stropi de eter ne curg prin vine
si picături de vesnicie.
Bogată e Moldova-n genii,
căci duhul ei de la Cotnar
îsi trage seva prin milenii –
si-i poartă-n drumul ei stelar.
Odă la Dealul Neicului
Eugeniei
Îti amintesti copilăria
cu ale sale fine vicii
cînd Raiu-l confundam cu via
si stelele cu licuricii?
Iar Domnul cobora în vie
cu îngerii s-adune struguri.
Era atîta vesnicie!
N-aveai puteri cît să te bucuri.
Muscînd din boabele de soare
Vedeam pe-a îngerilor gură
Cum se-aprindea cu încîntare
A sucului lumină pură.
Îti amintesti copilăria
Si candidele noastre vicii ?
Schimbam pe stele licuricii,
Vindeam pe-aripi de înger via,
Zbor învătînd si vesnicia.